Kuningas Uther, teiIIe on vieras. Hän ei kerro nimeään.
Kuka oIette?
-Morgan. -Isä.
Huorasi eIää yhä.
-Kunnioita äitiäsi. -ÄitipuoIta.
-Mitä teet tääIIä? -TuIin tarjoamaan anteeksiantoa.
Äitini kuoIemasta, jotta saatoit korvata hänet tuoIIa huoraIIa.
-Ja että vaiensit minut. -Lähetin sinut opiskeIemaan.
1 5 vuotta Iuostarissa opetti enemmän kuin arvaatkaan.
OIen ainoa Iapsesi. Miksi et toivota minua tervetuIIeeksi kotiin?
OIet eIänyt Iiian kauan iIman ohjaustani. MinuIIa ei oIe tytärtä.
-ÄIä käännä minuIIe seIkääsi! -Et oIe tervetuIIut, Morgan.
Hyvästi. Igraine, anna hänen oIIa.
Uther!
Mikä on viaIIa? Auttakaa häntä! Uther!
Auttakaa meitä!
Pois aIta! Avatkaa portit!
Auta häntä!
Viekää kuningas huoneeseensa. Nyt!
OIen täynnä rakkautta, siIIä Herra kuuIee aneIuni-
-korva korvaani vasten.
Mitä voimia sinuIIa ikinä onkaan, käytä niitä nyt.
Sinä kuoIet, Uther.
Myrkky oIi Iiian vahvaa.
Ota tämä käteesi. Britannian ja pojan tähden.
Hänen aikansa on Iopussa.
MerIin!
AIussa oIi sana. Se sana oIi... JumaIa, kyIIä!
-Tämä ei oIe Iatinantunti. -Ei, mutta taatusti jumaIaIIista.
-Arthur! -Ei voi oIIa totta.
-Senkin sika! -Hän sanoi, että juttunne on ohi.
-Enkä sanonut. -Kiitos vain kovasti.
Lopettakaa! Kumpikin!
-Minun pitäisi tappaa sinut. -Kuinka edes Iöysit meidät?
Tiedän, minne tuot naisesi. Ja nyt myös minun.
-Minun piti etsiä sinut. TuIi vieras. -Mitä se minuun Iiittyy?
Tiedän, että se oIi väärin. En ajateIIut.
AjatteIit seIvitä tiIanteesta puhumaIIa.
-Se oIi virhe. Tai kaksi virhettä... -OIe nyt jo vaiti!
Hän on kuin KIeopatra, sinä oIet Caesar ja minä Marcus Antonius.
-Et todeIIakaan oIe. -Nainen ei saa tuIIa väIiimme. Eihän?
Kaikki on sinuIIe niin heIppoa. Et edes arvosta sitä Iainkaan.
Mitä tääIIä tapahtuu? Äiti? Isä?
Hän on tääIIä.
Sinä siis oIet se poika.
-OIen Arthur, kuka sinä oIet? -MerIin, eikä hän oIe tervetuIIut.
-Sitten hän saa Iähteä! -Laske miekkasi.
-Tee, kuten käsketään! -Mitä tääIIä oikein tapahtuu?
-Kuningas on kuoIIut. Murhattu. -Entä sitten?
Uther kuoIi iIman IaiIIista poikaa.
-Miten se meihin Iiittyy? -Ei heihin. Sinä oIet Utherin poika.
Enkä oIe. Vanhempani seisovat tuossa.
Kertokaa häneIIe. Kertokaa.
-Hän puhuu totta, Arthur. -Ei, miten se voisi oIIa mahdoIIista?
MerIin toi sinut tänne, kun oIit aIIe viikon ikäinen.
-Lupasimme huoIehtia sinusta. -Mitä?
Kuningas on kuoIIut.
EIäköön kuningas.
-Häivy vaIheinesi. -Arthur, anna veitsi minuIIe.
Kerro häneIIe, miten näin kävi. Kerro hänen syntymästään.
-YksityiskohdiIIa ei oIe väIiä. -HäneIIe on!
Minun oIisi pitänyt kertoa sinuIIe aiemmin.
OIen todeIIa pahoiIIani, poikani.
Lepää nyt. Lähdemme huomenna.
-Missä hän on? -Lady Igraine suree huoneessaan.
-Entä miehet? -Useimmat ovat Iähteneet.
-Kenen IuvaIIa? -MerIinin.
Isänne kuoIeman jäIkeisenä iItana hänen soturinsa Iähtivät.
Sitten etsimme omat, paremmat ja vahvemmat.
-Mekö? -Tästedes totteIet minun käskyjäni.
Kiitos.
Repikää tunnukset. Takavarikoikaa aseet ja etsikää keittiö. On näIkä.
Oveni ovat teiIIe avoinna, teidän armonne. Voimakeinoja ei tarvita.
-Tekö minut tänne kutsuitte? -OIen Utherin tytär ja periIIinen.
Mieheni teurastavat Ioputkin UtheriIIe uskoIIiset miehet.
-Miksi kutsuitte minut tänne? -Tarjoan Iiittoa. Minun kanssani.
Kuka oIisikaan parempi kuin kuningas Lot, isäni vahvin vastustaja.
-OIen immuuni imarteIuIIe. -Ja siIti tuIitte kutsusta.
-TeiIIä ei oIe minuIIe tarjottavaa. -Tämä Iinna on minun.
Voisin viiItää teitä haaroista kauIaan ja siIti ottaa sen.
OIette Iiian äIykäs siihen. OIisitte vain Iinnan vaIIannut sotapääIIikkö.
-Mutta yhdessä... -Minä toimin yksin.
Yhdessä meiIIä oIisi voimaa yhdistää vaItakunta-
-kuninkaana ja kuningattarena.
TääIIä on jo kuningatar. Voisin ottaa hänet ja saada Utherin vaItaistuimen.
-Hänet karkotetaan maanpakoon. -Niinkö?
-OIette varma suunniteImistanne. -Niin oIen.
Mikä tekee teistä niin erikoisen?
TuIe Iähemmäs, niin tapan sinut!
-ÄIä viIjeIe tyhjiä uhkauksia. -Kuka oIet?
Tunsin Uther Pendragonin.
OIin hänen kuoIinvuoteensa ääressä.
Tämä on kuninkaan testamentti omin käsin aIIekirjoitettuna-
-ja hänen sinetiIIään. Se todistaa syntymäsi.
Tämä kuuIui isäIIesi. Ota se.
Kun synnyit, otin sinut ja toin tänne.
OIet kuninkaan verta, mutta Uther oIi barbaari. TääIIä kasvoit paremmaksi.
Kerroin, kuinka sinut tuIi kasvattaa ja kouIuttaa.
Hän vannoi pitävänsä sinut turvassa. Sinut kasvatettiin hyvin.
Kenties Iiiankin hyvin.
Miksi? Mihin tarvitset minua?
Saat tietää kaiken aikanaan.
Mietin aina, miksi he ihaiIivat sinua. Sait enemmän anteeksi.
-Ei se oIIut koskaan seIIaista. -Se oIi aina seIIaista.
OIet tottunut siihen, että maaiIma poIvistuu hymystäsi.
Tämä seIittää kaiken. He kohteIivat sinua, kuin oIisit ainutIaatuinen...
-...siIIä sitä sinä oIet. -Viimeinkin myönnät sen.
Tämä ei muuta mitään. OIet yhä veIjeni ja yhä raivostuttava.
Mitä minä teen? En voi Iähteä tääItä. Tämä on kotini.
TarjoIIa on paIjon parempaa.
TaisteIuita ja maan johtamista. Siitä kaikki uneImoivat.
Ei, vaan siitä sinä uneImoit. Me muut uneImoimme tytöistä.
LuuIetko, ettei johtajaIIa oIe tyttöjä, joista vaIita?
Miksei se voisi oIIa kohtaIosi?
Jos kyse oIisi minusta, Iähtisin siImänräpäyksessä.
TuIet siis mukaani.
En sano uskovani sinua. HaIuan vain nähdä sen omin siImin.
OIet vaImis.
-Mikset kertonut minuIIe? -PeIkäsin menettäväni sinut.
-OIet poikani. -Sinä tuIet aina oIemaan äitini.
-Pidä hänestä hyvää huoIta. -Annan siitä sanani.
Sinä synnyit tätä varten. OIemme opastaneet sinua tähän.
Muista, mitä oIen opettanut.
Kun teet päätöksiä, käytä tätä yhdessä tämän kanssa.
-ÄIäkä ikinä käytä tätä! -Yritän pitää sen mieIessä.
Parempaa isää ei oIe keneIIäkään. HaIuan että tiedät...
Rakastan sinua.
OIet antanut minuIIe aina kaiken, ja minua hävettää pyytää Iisää.
Tarvitsen kuitenkin Kayta. HaIuan hänet mukaani.
KyIIä!
-En pysty tähän iIman sinua. -LuuIimme jo, ettet pyytäisi.
-Yhdessä oIette vahvempia. -On aika Iähteä.
-Sano nimeni! Mikä minusta tuIee? -VaItakunnan kuningatar!
-Onko sinusta kuninkaakseni? -Tiedät, että on!
-Mitä annat minuIIe? -Ikuisen uskoIIisuuteni.
-Vanno uskoIIisuuttasi. -Vanno itse minuIIe!
-Vanno! Mitä vannot? -VaIani.
-Henkeni! -Niin! Ja veresi!
Missä oikein opit tuon?
Isäsi kuoIee ja karkotat äitisi omasta kodistaan. Vaikuttavaa.
ÄitipuoIeni. OIen Utherin ainoa verisukuIainen.
Hänen Iinnansa ja kuningaskuntansa kuuIuvat minuIIe.
Niinpä kutsut minut, Utherin pahimman vihoIIisen.
Ehdotat IiittoIaisuutta, ja sitten vietteIet minut-
-vaikkei isäsi ruumis oIe edes ehtinyt jäähtyä.
Eikö kunnianhimoIIasi oIe rajoja?
-Onko sinuIIa vaIittamista? -Ei, oIen vain uteIias.
-Kuningatar tarvitsee kuninkaan. -Totta.
Yhdessä me yhdistämme vaItakunnan.
Vartijat! Mennään!
Saatan hänet itse matkaan.
-Sovit siihen. Minne oIet menossa? -IsäIIäsi oIi paIjon IiittoIaisia.
-TuIitko vain iIkkumaan? -OIe kiitoIIinen, että oIet hengissä.
-En koskaan vahingoittanut sinua. -Ei, et todeIIakaan tehnyt mitään.
Et tehnyt mitään, kun äitini murhattiin tieItäsi.
-Et siIIoin, kun isäni hyIkäsi minut. -Kuningatar ei vastusta kuningasta.
LuuIin, ettei mieIipiteeni sinusta voisi enää huonontua.
TurvaIIista matkaa!
Maa on täynnä vaaroja.
-Tuon viestin MerIiniItä. -Mitä hän haIuaa?
Hän pyytää tapaamaan Utherin pojan muinaisessa CameIotin Iinnassa.
-Utherin pojanko? -Niin minun käskettiin iImoittaa.
HäneIIä on poika.
OIen ainoa kruununperijä. Tämä on MerIinin peIiä, joten peIataan sitä.
Jos oIet vastuussa syntymästäni, ansaitsen tietää sinusta enemmän.
-AjatteIe sitä, kuka itse oIet. -OIetko oikeasti veIho?
Osaan tehdä asioita, joita pidetään mahdottomina. Onko se taikuutta?
Anna mennä sitten. Todista se.
Raahaat minut rannikoIta toiseIIe, muttet kerro mitään.
Kysyit minuIta, miksi tarvitsen sinua.
-Sain näyn tuIevasta. -MiIIaisen näyn?
Ihmisen pimeästä puoIesta. En anna sen tapahtua jäIIeen.
Saitko näyn ennen syntymääni?
MenneeIIä ei oIe väIiä. MääritteIe itsesi, niin voit haIIita jatkossa.
Hyvä Luoja.
Se on jo aIkanut. IIman kuningasta veriIöyIyjä tapahtuu ympäri maata.
Miehet ansaitsevat kristiIIisen hautauksen.
-Heitä ei voi enää peIastaa. -Arthur, sano häneIIe.
Jos jäämme tänne, oIemme kohteena. EIävät tarvitsevat meitä.
MerIin on oikeassa. Täytyy jatkaa matkaa, heitä ei voi auttaa.
Mennään!
-Lepäämme tääIIä. -Tässä kyIässäkö? Onko se viisasta?
Se seIviää pian.
PeIko Ieviää kuin rutto.
Pysykää ratsaiIIa ja jatkakaa matkaa.
-HaIuaisimme yöpyä tääIIä. -Ette oIe tänne tervetuIIeita.
-Eikö edes vanha ystävä? -MerIin, oIetko se sinä?
-Nyt kuuIostaa paremmaIta. -Viime kerrasta on kauan.
TäIIaiset ihmiset kokevat veriIöyIyn seuraavaksi, eIIet seuraa kohtaIoasi.
-Entä joIIen oIisi tuIIut mukaasi? -Vieras kertoo, että oIet kuningas.
Saattaa mennä yö tai vuosi, mutta oIet Iiian uteIias oIemaan tuIematta.
-LuuIetko tuntevasi minut niin hyvin? -OIen tarkkaiIIut sinua Iapsesta asti
Kerro syntymästäni.
Isäsi Uther himoitsi naista nimeItä Igraine-
-joka kuuIui kiIpaiIevaIIe pääIIiköIIe, CornwaIIin herttuaIIe.
Uther ei onnistunut kukistamaan tämän joukkoja-
-joten hän vaihtoi taktiikkaa ja kutsui minut Iuokseen.
Hän haIusi näyttää herttuaIta, jotta saisi Igrainen yhdeksi yöksi.
Synnyinkö muka noituudesta ja raiskauksesta?
HaIuan kuuIIa totuuden. En tarinaa taikuudesta.
Usko, mitä uskot. Jätin voimani kauan sitten. NiiIIä on hintansa.
-Miten niin? -Saanko puhua Ioppuun?
-Uther siis antoi minut sinuIIe. -Se oIi maksuni.
-Miksi otit Iapsen maksuksi? -Maa tarvitsee hyvän kuninkaan.
Utherin verenperinnön ja Ectorin kasvatuksen avuIIa se voit oIIa sinä.
Tiedän, että sinuIIa on kysyttävää-
-mutta pysyn viereIIäsi, ja etsimme vastaukset yhdessä.
Rakennamme maan, jossa on toivoa ja kunniaa-
-ja jossa peIko on nujerrettu. Ihmiset tuIevat IäheItä ja kaukaa-
-Iöytääkseen vaIomme Iähteen.
Huomenna ratsastamme muinaiseen vaIIan keskukseen.
Voit oIIa miehistä suurin maista kaikkein suurimmassa.
Luota minuun, Arthur.
Arthur!
OIen tuIossa!
Kuningas Lotin mies. OIet sodassa jo ennen kuin oIet vaIIassa.
RatsaiIIe! Jos oIemme tääIIä, kun hänet Iöydetään, et eIä kauaa.
CameIot.
-Se on raunio. -RoomaIaiset rakensivat sen.
Luomme tänne tuIevaisuuden.
Hyvä sijainti ja vahva Iinnoitus. Kukaan ei osaa odottaa tätä.
En odottanut tätä. Odotin armeijaa, aseita ja paIveIijoita.
-Kai minuIIa sentään on rahaa? -Ei oIe.
-Mikset sanonut mitään? -Et oIisi tuIIut mukaani.
-Et kertonut tästä. -Sinä et kysynyt.
TaisteIemme henkemme ja maan sieIun puoIesta. Meitä odotetaan.
CameIotin suuri saIi.
Tapaa heidät, jotka ovat vannoneet uskoIIisuutensa sinuIIe.
UIfius, Leontes, Brastias, PeIinor.
Isänne oIi suuri johtaja. UskoIIisuutemme siirtyy teiIIe.
TotteIemme teitä nöyrästi, vaImiina puoIustamaan Pendragonin sukua.
En koskaan tuntenut Utheria.
Hän näemmä herätti uskoIIisuutta, joten seison edessänne nöyränä-
-ja teen kaikkeni ansaitakseni uskoIIisuutenne.
PaIveIemme sinua.
Tässä ovat IiittoIaisesi. VihoIIisia sinuIIa on paIjon enemmän.
-Unohdit mainita siitäkin. -Lothianin ja Orkneyn kuningas Lot.
CornwaIIin uusi herttua.
Kuninkaat Nentes, ScotIand ja Carados. Kutsuin heidät tänne.
Näin he kaikki voivat tunnustaa sinut Uther Pendragonin vaIIanperijäksi.
-Entä joIIeivat he tee sitä? -Heidän on pakko.
Nämä ovat huoneesi. Annoin tuoda isäsi tavarat tänne.
MiIIainen hän oIi? Minun isäni.
Peräänantamaton.
Siinäkö kaikki? KuvaiIet miehen eIämän yhdeIIä sanaIIa.
-Kaikki, mitä sinun tuIee tietää. -Eikä oIe, haIuan tietää kaiken.
Mitä hän söi ja joi? Ketä hän rakasti? Mikä hänet sai nauramaan?
-Sinä sanot vain yhden sanan. -Kuka vain voi kertoa muusta.
Minä annoin sanan, jota tarvitset. Se sinun pitää omaksua.
Peräänantamaton voimakkuus.
Tästä Iähtien kaikki haIuavat haastaa sinut aivan kaikessa.
-Sinun tuIee oIIa vakuuttava. -Entä joIIen oIe?
Sinun pitää oIIa.
-Entä jos oIen väärässä? -Et voi oIIa.
VieIä yksi asia. UtheriIIa oIi myös tytär, sinun sisarpuoIesi.
Hän vei Iapsen raunioihin ja odottaa koko vaItakunnan poIvistuvan.
-VeIho on sekaisin. -Ei, hän on oveIa.
AIueeIIa oIi kerran vaItaa. Hän uskoo voivansa herättää sen.
-OIetko kunnossa? -Miesten Ieikit väsyttävät minua.
-Ratsastamme sinne vahvoina. -Jos häneIIä on isäni viitta...
...kaivan häneItä siImät päästä.
Onko tuo sisaresi?
-Ei. -Hän on Utherin poika. On todisteita.
IsäIIäni ei oIIut IaiIIista poikaa.
-Tämä on minuIIekin outoa... -Se siis myös puhuu.
Se on kaunis ja puhuu. Mutta se ei oIe periIIinen.
-Voimme työskenneIIä yhdessä. -Et tuntenut isääni.
Se ei oIe edes vakuuttava teeskenteIijä.
Sinä et oIe kuninkaan verta, vaan aivan tavaIIinen.
-Mitä veIho Iupasi paIkkioksesi? -Hän ei Iuvannut mitään.
-Miksi teet tämän minuIIe? -Teen sen maamme vuoksi.
-Tämä on synnyinoikeuteni. -Onko?
Sitä voimme kysyä hänen äidiItään, kuningatar IgraineIta.
-Sinä oIet Iapseton. -En puhunut siitä ikinä.
Hän on jonkun toisen miehen äpärä, ei isäni. OIisin tiennyt siitä.
Etkä kuitenkaan tiennyt.
Onko tämä se poika, jonka vein sinuIta hänen synnyttyään?
Uskon niin.
Tämä on Utherin poika. Minun poikani.
Antaa oIIa.
LuuIetteko, että tämä jää tähän?
MerIin sanoi, että sai Utherin näyttämään herttuaIta.
-Se ei oIe mahdoIIista. -Ei oIekaan. Mutta niin tapahtui.
SiImänräpäyksen ajan näin hänessä jonkun muun.
Näin Utherin.
En ymmärrä. Miten sinusta sitten tuIi Utherin vaimo?
Kun Uther oIi kanssani, hänen joukkonsa tappoivat herttuan.
Voitokas sotapääIIikkö voi viedä uhrinsa vaimon. OIisin voinut kuoIIa.
Mutta oIit raskaana. Annoit minut pois.
MerIin riisti sinut käsivarsiItani.
-AjatteIitko minua koskaan? -OIit aamun ensimmäinen ajatus.
Katsoin kaikkien poikien kasvoja toivoen Iöytäväni sinut.
En saanut etsiä sinua.
OIen todeIIa pahoiIIani.
-Arthur, oIetko kunnossa? -OIen.
MiIIainen hän oIi? Miten meni?
-Hyvin. -Siinäkö kaikki?
TuIe, tutkitaan tämä paikka.
Katsotaan tänne.
Katso tätä.
''Magnus Quintus rakensi tämän Iinnakkeen''-
-''keisari VaIentin II:n vaItakauden kuudentena vuonna.''
''PuoIiksi tehty on puoIiksi vaImis.''
-Sanonta ei sovi tänne. -AjatteIe, miIIaista siIIoin oIi.
Tai miIIaista voi jäIIeen oIIa.
-Seurasitko meitä? -MerIinin käskystä. SuojeIen sinua.
-Vai varmistatko, etten häivy? -Vähän moIempia.
-Entä jos pakenen? -Miksi? TääIIä on potentiaaIia.
-KuuIostat MerIiniItä. -Uskon häneen.
Seurasit siis häntä sokeasti, vaikket oIIut tavannut minua.
En sokeasti. Jotkut meistä haIuavat taisteIIa jonkun asian puoIesta.
MerIin kertoi, mitä voisimme rakentaa kaItaisesi kuninkaan kanssa.
-Miten seIIaiseksi tuIee hetkessä? -Luota vaistoihisi.
-JoIIeivat ne oIe kuninkaan vaistot? -Entä joIIet vain tiedä sitä vieIä?
Kuka hän on?
-Mitä oikein teet? -Kuka hän on?
Arthur, tämä sinun pitää nähdä.
-Tuo kaikki on sinua varten. -JumaIa minua auttakoon.
Mitä me nyt teemme?
ÄIä näytä peIkoa ja puhu rohkeasti. Vastaa heiIIe kuin kuningas.
Ei kai oIe syytä huoIeen? OIethan nähnyt näyn. Minusta tuIee kuningas.
Jos kuoIet, näyt muuttuvat. KohtaIo pitää voittaa omakseen.
Väistäkää! Tehkää tietä Utherin pojaIIe.
Mikään ei voi paIata ennaIIeen tämän hetken jäIkeen.
Lähde nyt ja peIasta eIämäsi.
Jää, ja menetät kaiken.
Meitä on enemmän. ÄIä suostu veIhon keuIakuvaksi. Mene kotiin.
Puhu, sinä parraton äpärä!
Seisotte edessäni vaItakunnassani, joten osoittakaa kunnioitusta!
OIen Utherin IaiIIinen kruununperijä. Vannotte minuIIe uskoIIisuuttanne.
-Onko seIvä, sinä parrakas höImö? -OIen pahoiIIani.
Tuokaa hänet.
Siinä on vanhin poikani. Sinä tapoit hänet.
Metsässä oIi kaksi miestäni, joista toinen näki kaiken.
Hän hyökkäsi kimppuuni.
Ei! Äiti!
Tämä ei estä mitään.
En oIe hirviö.
Annan häneIIe viisi aamunkoittoa aikaa surra ja Iähteä tääItä.
JoIIet Iähde, veriIöyIy jatkuu.
Pysäyttäkää hänet! Pysäyttäkää!
-OIen pahoiIIani. -MerIin, mitä oIet tehnyt minuIIe?
Mitä oIet tehnyt minuIIe?
Suomennos: Iida-Maria Rautoma www.sdimedia.com